Gyvulėlių kapinės
Kiek čia medžių.
Gražu, tiesa?
Čia tikrai ne Bostonas.
Tikrai ne.
Mama, pasakyk jam, kad liautųsi. Čerčo gaila.
Čerčas, regis, nieko prieš.
Man neramu ne dėl Čerčo, o dėl to, jog liko dar 8 val. kelio.
Ką?!
-Nejuokinga, tėti. -Labai juokinga.
SVEIKI ATVYKĘ Į LADLOU
Apmoviau tave.
-Geidžai, tau pasirodė juokinga? -Man juokinga.
Ką manai?
Oho.
Oho? Ir viskas?
Gana gražu, nemanai?
Dar ir kiemas su visu mišku.
Visa tai - mūsų?
Visa tai - naujos Elės išdykėlės valdos.
Nori pirma įeiti į mūsų būstą?
Eik.
Perkraustytojai viską suvežė šįryt, tad daiktai jau turi būt viduje.
Puiku.
Tai šunsnukis. Kaip tu?
Gerai, tik išsigandau mažumėlę.
-Viskas gerai, Geidžai? -Taip, gerai.
-Didelis sunkvežimis. -Drąsus berniukas.
Didelis buvo sunkvežimis, tiesa?
Pasiruošęs, mažyli?
-Štai taip. Įžengiam. -Vienas, du, trys.
Namai.
Greitai jis adaptavosi.
O tu? Pasirengęs gyventi provincijoje, daktare?
Pažiūrėsim. Eikš,
ponia Kryd.
Palauk, katinas mašinoje!
Viskas nutiko taip greit. Ar pasiilgsi seno gyvenimo?
Kas gali ilgėtis naktinių pamainų greitosios pagalbos skyriuje?
Tu neatsakei į mano klausimą.
Ei.
Tau šito reikėjo.
Mums šito reikėjo.
Daugiau būsiu namie, daugiau būsiu
su vaikais.
Ir su žmona-namų šeimininke.
Aš apie tai nepagalvojau. Gal derėtų pergalvoti.
-Liaukis! -Ne.
-Nedaryk šito! -Nereikia!
Labas rytas, Marsela.
Pasiruošę antplūdžiui?
O jau yra kas nors?
Sukruvinta nosis. Ketvirtas kabinetas.
Skamba rimtai.
Girdėjai?
Ką jie daro?
Panašu į procesiją.
Kas yra procesija?
Kaip paradas, tik nelinksmas.
Eime namo žiūrėti televizorių. Pavargau nuo dėžių pakavimo.
Nesuprantu, ko nerimauji, mama. Viskas gerai.
Vaikai labai patenkinti.
Ne. Sulėtinti tempą kartais būna smagu, supranti?
Mama, pakalbėkime vėliau.
Aš tave myliu, iki.
Ele, nori valgyti?
GYVULĖLIŲ KAPINĖS
Ei! Lipk nuo ten!
Svarbiausia -
kuo greičiau ištraukti geluonį.
Čia bitės riebios.
Ne rekordas,
bet prizinę vietą užimtų.
Štai taip.
Skausmas turėtų atlėgti.
Tu - to daktaro dukrelė?
Eleanora Kryd. Bet vadinkite mane Ele.
Džadsanas Krendalas.
Vadink mane Džadu.
Štai taip. Aukštyn.
Kokia čia vieta?
Naminių gyvūnėlių kapinės. Ant ženklo juk parašyta.
Taip. Ir su klaida.
Čia vien žmonių augintiniai?
Gyventojai jomis naudojasi jau kelis šimtmečius.
Mačiau vaikus. Jie buvo su kaukėmis.
Daugelis iš to padaro visą ritualą.
Matai aną? Pats išdrožiau.
Čia guli mano šuo Biferis.
Tai tiesa.
Gerą uoslę turėjo.
Ele?
Negalima šitaip vienai išeiti.
Mamyte, čia Džadas, mūsų kaimynas.
Man įgėlė bitė.
Jis man ištraukė geluonį. Riebi buvo bitė.
Malonu susipažinti, ponia.
Ir man malonu. Reičelė, Elės mama.
Šis miškas, žinokit,
nėra itin saugus vaikams vieniems vaikščioti.
Čia galima ir pasiklysti.
Ačiū, Džadai.
Mums metas namo.
Mieloji, negali taip imti ir išnykti. Nežinojau, kur tu.
Nuplovusi žemes, patrinkite tą vietą soda.
-Tėti? -Taip?
Kodėl mūsų augintiniai gyvena trumpiau už mus?
Na...
Pameni, kai kalbėjome apie medžiagų apykaitą?
-Organizmo laikrodį? -Taip.
Žmonių apykaita lėta, tad mes gyvename ilgiau.
O štai katės ir šunys... Jų apykaita greita.
-Todėl jų laikrodis greit tiksi... -Tada jie atsiduria gyvūnėlių kapinėse.
Taip.
Elė rado žavų užrašą miške, mūsų namo kieme.
Tai ne toks jau blogas dalykas.
Vieta, kur palaidoja augintinius ir prisimena juos.
Iš pažiūros baisu, bet taip nėra. Visiškai natūralu.
Ir mirtis - natūralu.
Mes visi mirsime ir būsime palaidoti.
Tėtis nori pasakyti, kad nors gyvūnėlio kūnas užkasamas,
jo siela keliauja į rojų.
Kaip ir močiutė Kryd.
Pameni, sakiau, jog ji žvelgia į tave iš aukštai?
Juk mes šito nežinome.
Mamytė su tėčiu nori pasakyti,
kad nereikia dėl to išgyventi, aišku?
Čerčas, mamytė ir aš gyvensime labai ilgai.
O Geidžas?
Ir jis, širdele. Juk jis dar vaikas.
O kaip tavo sesuo, mama?
Ji mirė irgi būdama vaikas?
Reičele...
Reičele.
Kas tau?
Kas ten buvo?
Keista, aš norėjau paklausti to paties.
Reičele. Elei jau beveik devyneri.
Su ja reikia apie tai kalbėti.
Elė - vaikas.
O mirtis jai - baisus dalykas.
Bet tai nereiškia, jog turime tai nuo jos slėpti.
Tu manai, aš slepiu?
Manau, visos tos kalbos apie gyvenimą po mirties,
apie žmones, žvelgiančius į ją iš dangaus
tik nukreipia ją nuo esmės.
Tu manai, jog po mirties
nėra nieko?
Nei rojaus? Nieko?
Nieko.
Mes paimsime mėginį streptokoko tyrimui.
Gal tai alergija, bet...
Verčiau įsitikinkime.
Marsela, tik nesakyk, kad dar ne pietūs.
Jei teks spoksoti į dar vienas sutinusias tonziles,
-prisiekiu Dievu... -Džudė išėjo pirkti sumuštinių.
Galva!
Viktoras Paskou. Studentas.
Važinėjosi riedlente, kai lyg iš niekur išniro automobilis! Jį tempė kelio galą.
Kviesk sraigtasparnį. Automobilis - per ilgai.
Nustatykite kraujo grupę. Reikės užsakyti daug kraujo.
-Prieš gabenant reikia jį stabilizuoti. -Jis turi medicininę apyrankę?
Nemačiau, ne.
Aš neleisiu tau mirti, Viktorai. Mėšlas!
I grupė, plius. Užsakau keturis.
Gerai. Gulėk. Greičiau neškite.
Kele, jam reikia apykaklės, kad galėtume pakelti.
Jo smegenys matosi.
Kele, greičiau!
Viktorai, prašau. Kur kraujas?! Jis netenka daug kraujo!
Ne, žiūrėk į mane, Viktorai!
Aš čia, Viktorai. Žiūrėk į mane...
Sugrįžk, Viktorai.
Sugrįžk.
Prakeikimas.
Luisai.
Barjero laužyti nevalia.
Luisai?
Jis mirė.
Labas.
Kas nutiko?
Vaikiną mirtinai partrenkė automobilis prie studentų miestelio.
Jam nė 20-ies nebuvo.
Viktoras Paskou.
Nesitikėjau, kad čia teks susidurti su tokiais dalykais.
Ateik į vidų.
Pavakarieniausi, nusiprausi po dušu, gerai?
Man labai gaila.
Jis žinojo mano vardą.
Ką?
Jis...
Nieko. Nesvarbu.
Džadai? Čia Elė. Turiu sausainių.
Tu namie?
Esi pratusi raustis po svetimus daiktus?
Atsiprašau.
Ar čia tavo žmona?
Taip.
Jos vardas buvo Norma.
Graži.
Kas jai nutiko?
Susirgo ir numirė.
Gal ji vis dar čia kažkur.
Žvelgia iš dangaus?
Taip manai, Ele?
Nori pamatyti mano katiną?
-Jos vardas Čerčas. -Čerčas?
Vinstono Čerčilio trumpinys. Jis gyveno seniai.
Žinau, kas buvo Vinstonas Čerčilis.
Tu tikriausiai labai senas.
Bijau, taip.
Labai gražu!
Puiku.
Šaunuolė. Bravo, širdele.
Paplok.
Ačiū, bičiuliai, už kvietimą.
Senokai valgiau naminio maisto.
Ar seniai čia gyveni?
-Ladlou ar tame name? -Ir ten, ir ten.
Visą gyvenimą. Abu atsakymai.
Oho, dički!
-Čerčai! Tu jam patinki! -Ir jis man patinka.
Čerčas - geras kačiukas.
-Taip, Čerčas labai geras kačiukas. -Tikrai.
Man smalsu, Džadai...
Agentūroje sakė, kad šiam namui priklauso virš 50 akrų miško.
Ar ir tos kapinaitės mums priklauso?
Jos - jūsų nuosavybės dalis.
O kur baigiasi mūsų nuosavybės ribos?
Na...
Toliau, nei norėtumėte eiti.
Luisai.
Nagi, daktare.
Tu bandei man padėti.
Tai leisk man padėti tau.
Šioje vietoje ilsisi mirusieji.
Tik neik ten,
kur mirusieji vaikšto.
Stok!
Žemė rūgšti!
Kelkis, tėti!
Sveikas, vyruti. Ateik pas mane.
Ateik pas tėtį.
Aš tave myliu, tėti.
Ačiū tau, žmogau.
Metas tėčiui keltis.
Labas.
-Labas rytas, miegaliau. -Labas.
Pažadinai tėtį?
-Kiek dabar laiko? -Daug. Ilgai miegojai.
-Sveiki, vaikai -Labas, Ele.
-Ką turit? -Saldainių, čiulpinukų...
Ir didelių guminių meškučių.
Kuri jūsų - paklodė, o kuri tikra...
Panaši į tikrą vaiduoklį. Jau spėjote pasidarbuoti!
-Puikiai atrodote. -Ačiū.
Eime pas Petersonus, nes jie turi...
Ele...
Nepamiršk šluotos.
Jūs čia pakalbėkite, aš tuoj.
Ką čia veiki, Džadai? Gąsdini vaikus?
Aš tau kai ką parodysiu.
Gerai.
O, ne. Čerčai.
Tie siaubingi sunkvežimiai.
Tėti!
Mėšlas.
-Tėti! -Elei jo rodyti nereikia.
Mes skubame su Zoja ir Tailer prašyti saldainių.
Gerai, dukrele. Aš tik persimesiu žodeliu su Džadu.
-Gerai? -Aš tave užbursiu.
Tu jau mane užbūrei, širdele.
Palauk mašinoje. Aš tuoj.
Važiuok su vaikais. Paskui mes tai sutvarkysime.
Luisai!
Palaidoti jį reikia šiąnakt.
Gerai.
Neabejoji?
Ne.
Jo kūnas buvo persuktas.
Tai reiškia,
jog teks
pasakyti Elei.
Ne. Pasakykime jai, kad jis pabėgo.
Mieloji, aš suprantu, kad sunku.
Tau sunku kalbėti apie mirtį po to, ką tau teko išgyventi su savo seserimi,
bet manau, kad tau metas atsiverti.
Aš tiesiog...
Man liūdna dėl Čerčo.
Reičele, pakalbėkime.
Abu suprantam, kad tai dėl Zeldos.
Nuo tada, kai čia atsikraustėm, nuolat apie ją galvoju.
Ji nekentė manęs,
nes mano stuburas buvo tiesus, ne kaip jos.
Ji man sakė, kad vieną dieną aš irgi tapsiu tokia kaip ji.
Kad neišlipsiu iš lovos.
Tėvai paliko mane vieną su ja.
Aš turėjau nunešti jai valgyti, todėl pasinaudojau virtuvės liftu.
Žinau, kad man nederėjo, nes jis buvo pradėjęs gesti.
Ji ten mirė dėl mano kaltės.
Mačiau, kaip išvežė jos kūną,
bet prisiekiu, ji liko tose sienose.
Naktimis
girdėdavau ją judant,
šaukiant mane vardu.
Reičele.
Nežinojau, kam skambinti.
Bet jei būčiau pati nunešusi jai valgį...
Tavo tėvams nederėjo palikti tavęs vienos su ja. Niekada.
Juk aš - pabaisa.
Ne, jokia tu ne pabaisa. Liaukis.
Tai jokiu būdu nereiškia, kad tu pabaisa. Girdi?
Žinai, ką?
Mes su Džadu šiąnakt palaidosime Čerčą.
Pasakysime Elei, kad
jis pabėgo.
-Gerai? Tikrai? -Gerai.
Bet ką, tik kad ne nudvėsė.
Štai tau vietelė.
Kas yra?
Nieko. Imkimės darbo.
Šalta.
Elė mylėjo šį katiną, tiesa?
Labiausiai iš visų.
O tu myli Elę.
Žinoma.
Eik paskui.
Ką?
-Žinau, kur eiti. -Džadai, palauk.
Kodėl negaliu čia palaidoti?
Dėl Dievo meilės.
Ką aš darau, po galais?
Džadai, palauk.
Kokia čia vieta?
Taip toli, kad palaidotume katiną.
Kas čia buvo?
Naras.
Eikš.
Oho, kokia čia vieta?
Jauti?
Taip.
Kask savo gyvūną.
Padėčiau tau, bet reikia, kad tu pats.
Iš šitų akmenų padaryk antkapį.
-Kaip kitur. -Gerai.
Ką mes čia darom, Džadai?
Laidojam tavo dukters katiną.
Ir viskas?
Nieko daugiau.
Puikiai, Luisai.
Taip ir maniau.
Kiek valandų?
Vėlu.
Ar jūs su Džadu viską sutvarkėte?
Taip. Viskas padaryta.
Ačiū.
Kas yra?
Tai dėl Čerčo, širdele.
Taip.
Vakar tėtis su Džadu ieškojo Čerčo...
Mes visur apžiūrėjome...
Mes jo neradome, širdele.
Todėl manome,
-kad Čerčas pabėgo. -Taip.
Jis nepabėgo.
Na...
Vakar mačiau jį prie savo lango.
Gal tu sapnavai?
Normalu jaustis sutrikusiai...
Verčiau susitaikyk su mintimi, kad jis gali jau nebegrįžti.
-Man labai gaila, dukrele. -Jis grįžo šią naktį.
Žiūrėk.
Jis ten.
-Tu sakei, kad jis buvo negyvas. -Taip ir buvo.
Jis...
Gal buvo netekęs sąmonės nuo šoko.
ČERČILIS
Gerai, kad tu ne veterinaras, bliamba.
Džadai.
Reikia pakalbėti.
Elės katinas vėl vaikštinėja lyg niekur nieko.
Kad mane kur skradžiai.
Ką tai reiškia, po galais?
O ar ne šito norėjai?
Pasaugoti dukrelę nuo tiesos?
Džadai, pats matei, kad katinas buvo negyvas.
Aš ir nesakau, kad nebuvo.
-Tai kaip tai paaiškinsi? -Niekaip.
Niekas nepaaiškins.
Džadai, man tokio atsakymo nepakanka.
Šiame pasaulyje yra vietų,
kur kas senesnių už mus visus.
Kurių tokie racionalūs daktarai kaip tu, niekada nesupras.
Niekas nežino, kas vyksta toje akmeningoje vietoje.
Tačiau žmogaus širdis - dar kietesnis akmuo, Luisai.
Tai, ką mes šiąnakt darėme...
Darėme dėl Elės.
Tačiau šis katinas dabar tavo.
"Ludlou tribūnos" internetinis archyvas
Jautis, kuris buvo, kaip manoma, nudvėsęs, vaikščiojo miestelio gatve.
Iš vietos laidojimo namų dingo Vietnamo veterano lavonas
Ladlou naminių gyvūnų kapinės
Kas per velniava?
GENČIŲ VALDOS
LADLOU VALSTYBINĖS VALDOS
MAŽOJO DIEVO PELKĖ
Kur buvai mane nuvedęs, Džadai?
Čerčai, tu taip dvoki. Kur vaikščiojai?
Palauk, Čerčai, čia kažkas...
Kažkoks bjaurus gniutulas.
Štai taip.
Pažiūrėk į mane.
Ar patogiai jaučiasi?
Taip?
Aš noriu grįžt į ankstesnius mūsų namus.
Na...
Mes su mamyte persikraustėme čia, kad sulėtintume gyvenimo tempą,
kad daugiau laiko leistume su jumis... Pasislink.
Kad tėtis galėtų jus pamigdyti.
Kad jums būtų gera ir saugu.
Kad tėtis pakutentų tave prieš miegą.
Supranti?
Viskas susitvarkys, kaip ir tavo ranka. Tiki manimi?
Labanakt.
-Tėti? -Ką?
Uždaryk duris, nenoriu, kad Čerčas pas mane eitų.
Gerai.
Aš tave myliu.
Kaip ji?
Gerai. Vargšelė.
Kas čia nutiko Čerčui?
Nežinau. Gal dėl tos avarijos.
Rytoj nuvešiu pas veterinarą.
O kaip tu?
Gerai.
Bet...
Eikš pas mane.
Šie keli mėnesiai buvo sudėtingi.
Kas? Jėzau!
Jis dar gyvas.
Prakeikimas!
Jėzau Kristau.
Čerčai?
Ateik čia, katuk.
Čerčai?
Tavo žlugimas
ir žlugimas visko, ką myli
artėja, daktare.
Reičele, kas atsitiko? Kas tau?
Nenoriu apie tai kalbėti.
-Dėl to paukščio? -Ne, tai ne dėl jo.
Regis, padarėme klaidą čia atsikraustydami.
Kažkas negerai, Luisai.
Pameni, kodėl čia kraustėmės?
Taip, žinau.
Artėja Elės gimtadienis.
Kodėl mums nesurengus šventės? Kad būtų linksma.
Pakvieskime
draugus iš Bostono, ką?
Gal net tavo tėvus.
Gerai?
Pakeiskime šias nuotaikas.
Mes juk galime. Galime tai pakeisti.
Labai gražu, Ele.
O kas čia?
Nežinau. Geidžas piešė.
Geidžai?
Bifo netekau būdamas vienuolikos.
Įsipainiojo į vielą, įsimetė infekcija.
Tėčiui teko jį užmigdyti.
-Tėtis tave ten nuvedė? -Ne.
Toks seniokas Stenis Bušardas. Jis man apie tai papasakojo.
Vendigo.
Senais laikais apie šią būtybę šnekėjo visi.
Mitą apie ją
skleidė vietos gentys.
Jiems tai buvo ne šiaip istorija prie laužo, jie tuo tikėjo.
Ir labai bijojo.
-Mačiau šiuos ženklus ant medžių. -Įspėjimai.
Vietos gentys išskobė juos prieš pabėgdami.
-Jie pabėgo? -Taip. Jie žinojo apie tos vietos galią.
Juto jos trauką.
Jie tikėjo, kad šiame miške
viešpatavo kažkokia dvasia.
Dirva buvo bloga.
Rūgšti.
Žemė rūgšti.
Taip.
Todėl ir iškeliavo.
Bet prieš tai pastatė tą sangrūdą.
Kad žmonės ten neitų. Bet žmonių tai nesulaikė.
Gal Vendigo ir yra siaubo
Indėnų valdų nuosavybės klausimas lieka neišspręstas
istorijų personažas,
tačiau ten išties kažkas yra.
Kažkas, kas prikelia mirusius.
Kas nutiko tavo šuniui, Džadai?
Jis grįžo.
Kaip man sakė Stenis B.
Bet grįžo pasikeitęs.
Užpuolė mano mamą, todėl tėčiui teko jį užmigdyti
antrą sykį.
Maniau, Elės katinui bus kitaip.
Nes Bifas ir iki mirties buvo piktas.
Čerčas gi
buvo mielas katinas.
Jis puolė Geidžą.
Man labai gaila, Luisai. Tikrai.
Kartą pajutęs tos vietos galią,
imi kaip pašėlęs ieškoti priežasčių ten grįžti.
Bet aš klydau.
Kartais mirtis - geriau.
Nejudėk.
Nejudėk, tu tiesiog užmigsi.
Po šimts! Čerčai. Liaukis...
Prakeikimas.
Eikš.
Sėkmės.
Su gimimo diena
Su gimimo diena, brangi Ele
Sveikiname tave
Šaunuolė, Ele.
Noriu gabaliuko iš to krašto.
Ei.
Dar galvoji apie Čerčą?
Tai aš kalta, kad jis pabėgo. Išvariau jį iš kambario.
Ne, širdele.
Čerčas myli tave.
Gal tai tave pralinksmins.
Paspausk.
-Man labai patinka, tėti. -Tikrai?
Aš tave myliu.
Dabar eik švęsti gimtadienio, gerai?
Šeši,
septyni, aštuoni, devyni,
dešimt.
Aš - pabaisa!
Kur visi? Kur jūs?
Nagi! Kur tas...
Čerčai?
Čerčai!
Čerčai. Tu grįžai.
Mieloji, kur...
Geidžai!
Čerčai!
Mylimai dukrelei
Man vis atrodo,
kad tuoj išgirsiu ją lipant laiptais,
lyg būtų grįžusi iš mokyklos.
Negaliu čia būti.
Aš turiu užbaigti kelis reikalus.
Greit atvažiuosiu.
Aš tave myliu.
Aš irgi tave myliu.
Būk geras berniukas. Pasirūpink mamyte.
Pasimatysime už poros dienų.
Mačiau, kaip Reičelė su Geidžu kažkur išvažiavo.
Į Bostoną.
Pas tėvus.
Likai namie vienas?
Taip.
Išvažiuosiu po poros dienų.
Gerai.
Jums dabar svarbu būti kartu.
Taip.
Žinai, man palengvėjo, kad pats atėjai.
Jau ketinau eiti pas tave.
Nederėjo man rodyti tau tos vietos.
Bet parodei.
Žinau, ką nori padaryti, Luisai,
bet... ji grįš kitokia nei buvo.
Man siaubingai gaila, kad tai padariau.
Elė - pirmoji, palietusi mano širdį po labai daug metų.
Aš nenorėjau, kad ji liūdėtų.
Ta vieta prakeikta. Ji minta sielvartu,
įsibrauna į tavo mintis.
Po šimts.
Turiu...
Trumpam pailsint akis.
Labas. Maniau, tu jau miegi.
Laukiau tavo skambučio. Skambinau tau.
Taip, mačiau. Aš buvau... pas Džadą.
Išgėriau truputį.
Gali atvažiuoti pas mus?
Geidžui tavęs reikia ir aš...
Aš nusivaręs nuo kojų, mieloji.
Galim pakalbėti rytoj?
Gerai.
Aš tave myliu.
Ir aš tave myliu.
Lik sveika.
Luisai, liaukis.
Atleisk, jog negalėjau tau padėti.
Turi paleisti ją.
Bet aš tai ištaisysiu.
Paskou!
Eikš pas mane. Viskas gerai.
Eik namo.
Paskou sako "eik namo".
Mamyte, eik namo!
Čia nieko nėra.
Tėtis visada šalia.
Atleisk man.
Tėti?
Kur aš?
Vajė... Mažoji mano mergyt.
Ele, tu vėl namie!
Namie.
Kas ten?
Susivėlę plaukai.
O kur mamytė su Geidžu?
Išvažiavo į miestą pas močiutę su seneliu.
Jie grįš?
Taip.
Prisimenu savo gimtadienio šventę.
Čerčas ėjo keliu.
Labai džiaugiausi, kad jis grįžo.
Pamačiau sunkvežimį.
O tada viskas aptemo.
Dabar viskas gerai.
Kai tu grįžai.
Grįžau iš kur?
Metas miegoti. Išjungsiu šviesą.
Aš mirusi, tiesa?
Ne, dukrele. Ne.
Tu juk čia.
Pabūk su manim.
Žinoma.
Girdžiu mišką.
Langai uždaryti, širdele.
Girdžiu kitaip.
Viduje.
Ar mamytė žino apie mane?
Prašau, Ele...
Užmerk akutes.
Viskas bus gerai.
Aš tave myliu, tėti.
Aš irgi tave myliu, Ele.
El?
Atsargiau, Ele.
Liaukis. Sustok. Ele, stok.
Liaukis!
Kodėl vėl užsivilkai šią suknelę?
Ką jai pasakysi?
Kažkas šią naktį nutiko.
Geidžas sapnavo košmarą ar tai, kas man atrodė kaip košmaras.
Jis kartojo to mirusio vaikino vardą.
Man baisu, Geidžui taip pat baisu ir aš...
Man reikia pakalbėti su tavim. Paskambink man, prašau.
Dabar 16 val. Paskutinės eismo naujienos.
Kelyje I-95 susiformavo didelis kamštis.
Nieko blogo nenutiks, gerai?
-Gerai? -Mama.
-Skambink Džadui.
Aukų nėra, bet du keleiviai buvo išgabenti sraigtasparniu į ligoninę.
-Alio? -Džadai, labas. Čia Reičelė.
Reičele. Tu...
Pas savo tėvus?
Taip, bet važiuoju atgal. Kažkas atsitiko.
-Man neramu dėl Luiso. -Luiso?
Gal gali nueiti pažiūrėti, kaip jis?
Skambinu jam visą rytą ir nežinau...
-Neatsiliepia? -Ne.
O skambinau daug sykių.
Na... Nueisiu pažiūrėti.
Ačiū, Džadai. Aš netrukus atvažiuosiu.
Gerai. Iki, Reičele.
Luisai? Tu namie?
Labas, Džadai.
Kaip tavo galva?
Ūžia kaip būgnas.
Nepamenu, kaip vakar išėjai.
Taip, tu užmigai.
Klausyk, man metas.
Laukiu Reičelės skambučio, taigi...
Gerai?
Jei tu padarei kažką, Luisai,
nevėlu tai ištaisyti.
Dėl manęs nesijaudink, Džadai.
Man viskas gerai.
Tikrai.
Jei viskas, tuomet aš...
Eisiu.
Žinau, kad tu viršuje!
-Labas, Džadai. -Liaukis, Ele.
Neskubėk.
Tavo mieloji Norma
dega pragare už tai, ką jai padarei.
Mačiau ją ten, Džadai. Aš ją mačiau.
Nutilk! Tu nieko apie ją nežinai!
Pasiilgai manęs, Džadsonai?
Čia ne mano Norma!
Elei skauda. Tu dėl to kaltas!
Čia ne tu!
Tu parodei Luisui tą vietą.
O dabar mes kenčiame
amžinas kančias.
Bet mes čia atėjome,
kad pasiimtume tave,
kad kentėtum kartu su mumis.
Tik pamėginkit!
Ele?
Mėšlas.
Reičele.
Ko tu...
Tu gyvas. Ačiū Dievui, tu gyvas! Krausčiausi iš proto.
Skambinau tau, tu neatsiliepei.
Geidžas sapnavo košmarus ir nuolat kartojo to mirusio berniuko pavardę.
Aš čia. Man reikalingas tik tu ir niekas kitas.
Tu, aš ir Geidžas. Mes išgyvensime kartu.
Viskas gerai. Ateik, mieloji.
O, tik pažvelk!
Tėčio sūnelis. Tu paaugai. Nagi, eikš.
Tu paaugai? Manau, jis gerokai ūgtelėjo.
Kaip skaniai tu kvepi!
O, kaip skaniai! Ateik pas tėtį.
Luisai, kas atsitiko?
Troškau dar pabūti su ja.
Ateik čia. Ateik.
Mieloji.
Aš dar negalėjau su ja atsisveikinti.
Tu mane gąsdini.
Paaiškink man, apie ką kalbi.
Ji žuvo dėl mano kaltės.
Turėjau ją atgaivinti.
Elė.
Išdykėlė Elė.
Giliai tame miške yra vieta
už augintinių kapinaičių.
Ten atgyja mirusieji.
Ar nesidžiaugi, mamyte?
Apkabink dukrą, Reičele.
Apkabink dukrą.
Geidžui metas miegoti.
Reičele!
Jai nebereikia manęs.
Ne, ne. Mamytei reikia laiko.
Viskas gerai.
Man ji irgi nereikalinga.
Viskas gerai. Štai.
-Štai taip, mielasis. -Reičele.
Reičele, atidaryk. Prašau. Aš viską paaiškinsiu.
Suprantu tave. Aš paaiškinsiu.
Kas ji dabar? Kas ten...
Ten Elė.
Ne.
Mes ją palaidojom. Užkasėm.
Ji grįžo pas mus. Tai antras šansas.
Taip nebūna, Luisai.
Būna. Miške yra ypatinga vieta. Aš sakiau tau.
Pats nesupratau, kol ten nepalaidojau Čerčo.
Katiną palaidojau ten, o jis prisikėlė.
Jis jau nebebuvo Čerčas.
Pati ją matei. Juk lietei ją.
Ten mūsų duktė.
-Tu ją iškasei? -Ten mūsų dukrelė, mieloji.
Maldauju.
Pasielgiau teisingai. Tegu Dievas pasiima savo vaiką!
-Ele? -Viskas gerai.
Ele!
Ele, dukrele. Mamytė su tėčiu tik...
Mėšlas.
Mama.
Viskas gerai, sūneli. Mamytei viskas gerai.
Mamytei...
Ne. Ne.
Ne. Dieve.
Ne.
Reičele.
Dabar ir tu nebesikelsi iš lovos.
Ne!
Nesipriešink, niekam tikusi karve.
Ele?
Mėšlas.
Džadai?
Dieve mano.
Dieve. Džadai.
Prakeikimas!
Luisai! Gaudyk vaiką!
Luisai!
Reičele!
Gaudyk vaiką! Elė kėsinasi mane nužudyti.
-Aš jį pagausiu. Šok! -Gaudyk vaiką!
Paleisk jį! Tėtis tave pagavo.
Nagi.
Geidžai, pabūk mašinoje, gerai? Niekam neatidaryk durų.
Girdi, Geidžai? Net Elei.
Tu leidai žūti man tame kelyje. Tu nedarei nieko.
Tą patį padarei savo sesei.
Aš bijojau.
Meluoji.
Meldeisi, kad sesuo mirtų.
Taip.
Pameni, kai tėtis sakė, kad po mirties nėra nieko?
Jis klydo.
Bet tai ne rojus.
Greit pati ten atsidursi, mamyte.
Nevadink manęs mamyte.
Tu nesi mano duktė.
Elė žuvo.
Tai keliauk pas ją!
Reičele!
Dieve, Reičele. Geidžas saugus.
Tik nelaidok manęs ten.
Ką?
Po šimts. Mėšlas.
Reičele!
Pavėlavai.
Kur mamytė?
Mamytė ryja žemę.
Ką padarei, Ele? Nagi.
Tu tai pradėjai, tėti.
Tu atvežei mus čia.
Tu palaidojai Čerčą.
Tu palaidojai mane!
Nesipriešink, tėti.
Taip bus geriau.
Tu mirei!
Liaukis, prašau.
Lauk!
Maniau, būsime šeima. Norėjau šeimos. Bet mes nebegalim.
Galim, tėti. Galim.